Réžia:
Miloslav LutherKamera:
Vlado HollošHrajú:
Ingrid Timková, Juraj Šimko, Josef Vajnar, Peter Šimun, Juraj Mokrý, Marta Sládečková, Ján Pomšár, Ivan Krúpa, Igor Hrabinský, Jozef Husár, Igor Šimeg (viac)Obsahy(1)
Dráma o strhujúcej vášni na pozadí I. svetovej vojny. Mladá žena majora c.k. armády prichádza do vojenského lazaretu za smrteľne zraneným manželom. Utrpenie umierajúceho ukončí pred jej očami záhadný zajatec obdarený liečiteľskými schopnosťami. Ďalej už stoja títo dvaja vedľa seba i jeden proti druhému, spájaní vášňou, zvádzajúci boj o šťastie s dobou, ktorá je zbavená zmyslu, citov a nádeje. (RTVS)
(viac)Recenzie (47)
V televízii takmer nereprízovaný malý klenot slovenského filmu. Niežeby vyčnieval z množstva koprodukčných európskych filmov na danú tému, ale myslím že aj dnes je ťažko predstaviteľné, aby tu takýto film vznikol. Skvele napísané postavy, hutná ponurá atmosféra a jedna nie príliš šťastná dejová narážka na Krista. Luther dáva hneď na začiatku najavo, akým smerom pôjde a pokiaľ by bolo vešanie na začiatku na vás príliš silnou kávou, môžete to včas vypnúť. ()
Ingrid Timková vo svojej možno najlepšej úlohe ako vojnová vdova. Príbeh pobláznenia alebo lásky sa najskôr pomaly rodí, aby sa v poslednej časti filmu už len potácal do očakávaného baladického konca. Nie všetko sa na konci filmu vydarilo, ale skvelá prvá polovica stojí za to. Úvodné vešanie je také, aké musí vystihnúť charakter jedného človeka, ale celý zvyšok filmu je iný, tak sa toho netreba zľaknúť. –––– Za vojny je väčší kumšt žiť ako umierať, miláčik. –––– Aj my predsa máme trochu právo na šťastie, nie? – Šťastní v mori nešťastných. ()
Dosť ťažko sa mi tento film hodnotí. Na jednej strane dobrí herci, exteriéry, výborná ponurá atmosféra, ktorú doprevádza vážna hudba, ktorá hrá akoby v jednom kuse. Často som mal pocit, že sa film nejako vlečie a dlho trvá, kým sa v ňom konečne vykrištalizuje nejaký príbeh. Niektoré momenty boli naozaj vydarené, ale z môjho pohľadu potreboval film skrátiť alebo niečím oživiť. Ak by tento film vznikol dnes, pravdepodobne by som bol zaň vďačný a hviezdu by som pridal. Pomerne neznámy J. Šimko má charizmu a skvele sa do role hodil, takáto chlapská rola mu sadla a možno je trochu škoda, že sa nenarodil o niečo skôr a nezažil zlaté 60-70 roky slovenského filmu. 60%. ()
Je to temné o tom niet pochýb. Film je v mnohých miestach nepríjemný, svojou bezútešnou atmosférou sa dostáva pomaly pod kožu k čomu dopomáha aj sláčiková ťahavá hudba. Herecké výkony sú takmer bezchybné. Ani náznak prehrávania, alebo expresie. Práve tieto zložky dopomáhajú k tomu, že sa jedná o vyspelý film zo silným príbehom. Lenže rozkúskovanosť scén v ktorých prevláda hlave detail, bez výraznejšej dramatizácie spôsobujú, že hlavne v strede filmu tempo poľavuje, pohnútky ktoré mali vyplynúť zo situácií sú tu ukázané bez väčšieho dramatizujúceho podkladu a celkový dojem je tak niekde napol cesty medzi silným príbehom a tým akú ma film skutočne výpovednú hodnotu. Začiatok a koniec, kedy sa skutočne niečo deje má výborné tempo a fungujúce napätie. Ostatné mi prišlo ako výplň. Nie zlý film, ale ani nič čo by som si mal o týždeň pamätať. ()
Jedno se autorům musí nechat. Dokázali ukázat hrůzy 1. světové války i bez toho, aby diváka zavedli přímo na bojiště. Stačí jen stísněná atmosféra lazaretu a pohled na raněné vojáky. Bohužel tohle platí o první polovině filmu. Pak se už jen mluví, mluví a mluví... Nejhorší na tom je, že ty řeči ani k ničemu nevedou, takže z celkem atmosférického snímku se rázem stává užvaněná a natahovaná konverzační nuda. Když se k tomu ještě přidá naprosto nesmyslný milostný vztah mezi vdovou po rakouském majorovi a válečným zajatcem, je to definitivní konec. Bohužel, tohle je promarněná šance. Ale aspoň jsem si procvičil slovenštinu... ()
Galéria (2)
Zaujímavosti (5)
- Prvý koprodukčný film Česka a Slovenska po rozpade spoločného štátu. (Raccoon.city)
- Snímek byl natočen na motivy stejnojmenné prózy Vladimíra Körnera z roku 1988. (skudiblik)
- Film se natáčel především na zámku Fričovce v okrese Prešov. (skudiblik)
Reklama