Obsahy(1)
Celovečerní dokumentární film ,,Vše pro dobro světa a Nošovic" je svérázným portrétem malé české vesnice, ve které - jak místní říkají - přistálo UFO v podobě kilometrové stříbřité továrny: korejská automobilka Hyundai. Z vesnice, která se proslavila především kysaným zelím a pivem Radegast, se tak stala průmyslová zóna - největší investice na zelené louce v historii ČR. Mnozí z majitelů polí, na kterých dnes automobilka uprostřed vsi stojí, však dlouho své pozemky prodat nechtěli. Donutil je až nátlak jejich sousedů a anonymní dopis, který odolávajícím sedlákům a jejich blízkým pohrozil smrtí. Filmaři se do Nošovic vrací dva roky po dramatických výkupech pozemků, v době, kdy továrna začíná chrlit levná auta a skrze sedm postav spřádají hravý i mrazivý portrét místa, které se náhle a nevratně proměnilo k nepoznání. - Ožívá tak sociální groteska o poli, na kterém rostou auta. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (182)
Tak tahle je to s těmi milosrdnými zahraničními investory, kterým platíme za vytváření pracovních míst. Krásné vyprávění o nelehkém životě. Chtěl jsem dát čtyři, ale závěrečný reklamní přídavek za titulky mě teda fakt dostal do kolen. Paráda! ()
Český Lev 1 nominace: Dokument ()
Hlavně nic nerozdmýchávat a dělat, že něco děláte. Klusák si již vcelku dobře osvojil filmovou techniku. Záběry vypadají z kompozičního hlediska „filmově“, jinak než surový dokumentární záznam, čím režisér přiznává jistý díl manipulace. Zároveň ale násilně neprotlačuje jeden úhel pohledu, spíše nevzrušeně konstatuje (výmluvný záběr na hodiny NOŠOVICE BEIJING SOUL), poslouchá a zaznamenává, někdy jakoby náhodou, a dává vzpomenout na trapnost antropologických komedií nové vlny. Situace nechává doznít, aby vynikla jejich absurdita. Lidská povaha je pro něj zajímavějším středobodem než kritika kapitalismu, proto se ani nesnaží o velkou pointu. Jeho film nesměřuje, krouží. Jenom občas trochu mechanicky (střídání scén „strojových“ a „člověčích“). Rád bych viděl plnohodnotnou verzi, nejen hodinovou televizní. Zajímavé komentáře: Aelita, Vančura, BenNat ()
Trošku mě štvala ta návodnost (sranda na poli, depka v továrně), pobavila paní na školení (pochopit a ustoupit rozhodně nejsou synonyma) a celkově velice vadila informační chudost. ()
Nejlepší česká sociální tragikomedie. ()
Současná dokumentární tvorba mi začíná připadat jako pohádka o Blanických rytířích. Zatímco český fikční film kulhá na obě nohy a ani technofilní mladá krev nepředstavuje pro něj žádnou spásu, natož naději, můžeme se aspoň upínat k českým dokumentaristům. Vít Klusák může být s klidem v duši v jejich první linii. Za těch pár dokumentárních filmů si stihl vytvořit unikátní styl, který právě v Nošovicích dotáhl až absurdum. V dlouhých záběrech ničí své respondenty pouho pouhou spontánností, která je nutí k nechtěné autenticitě. Nošovice zároveň dokáží pokládat nepříjemné otázky o stavu dnešní společnosti, o kterých leckdy nechceme slyšet odpověď. Klusák provokuje, šaškuje, shazuje, zamýšlí se, ale to vše v hranicích fair play. Ne, všechny jeho argumenty jsou padné, ale nikdy nespadají do laciných kategorií manipulace, podbízivosti nebo televizní reportáže. Nošovice tak mnohem více vybízejí k debatě, dialogu, než k obecně přijímaným pravdám, čehož si na dokumentu obvzláště cením. O tom, že Nošovice jsou vlastně i didaktickým filmem ke studiu filmového dokumentu, protentokrát raději pomlčím. Po dlouhé době mohu říci, že do kina chodím na nového Klusáka, Marečka, Třeštíkovou. Co mají asi společného? ()
Mrzí mě, že ten potenciál se nesetkal s Klusákovými schopnostmi (které by podle Českého míru a Snu měl mít) i tentokrát, protože tohle mohl být jeho nejlepší dokument. Místo toho plochá, jednonázorová a podivně nekonkrétní kritika ani nevím čeho. (O co se vlastně dokument snaží. Neměla továrna vzniknout? Měla vzniknout za jiných podmínek? Měla vzniknout, ale její majitelé se mají jinak chovat? Vůbec nevím!) Je to tím, že je na to Klusák sám? ()
Drsná realita globálního kapitalismu, aneb jak státní totalitu nahradila totalita (vnitro)firemní. Skvělá práce. ()
Listová zelenina vs. auta aneb tiskový mluvčí Hyundai na Hrad, protože je persónou vskutku unikátní. Závěrečná reklama na nošovické zelí, parodující propagační video automobilky, o kterou režiséra poprosí vedoucí zemědělského družstva, je něco tak geniálního a třeskutě vtipného, že budete při odchodu z kina v té nejlepší náladě. Zapomene, jak jsou lidé slabí, když mají vystoupit z davu a že tvrdým okem diváka to byl dokument de facto povrchní, neobjektivní. Kladl si málo otázek a témata jen naťukával. Na poli českého dokumentu je to však záležitost natolik osvěžující a zábavná, že nezbývá než se nadšeně těšit na další Klusákův počin. „Smíšené pocity“, jak pojmenuje své rozpoložení na začátku filmu jeden z obyvatelů Nošovic, nehrozí aneb hurá na zelňačku! P.S. Film by bez povedené hudby skupiny Dva byl jak bělásek zelný bez své pochoutky – tedy nekompletní. ()
Chvílemi je to celkem nuda (zbytečně zdlouhavé záběry) a je v tom docela zmatek. Kdo o tomto problému dopředu nic neví, bude asi dost tápat. Nicméně některý momenty dokázaly velmi slušně pobavit. Co se ale výpovědní hodnoty týče, tak si myslím, že nic moc. Kdyby nám to nepustili ve škole v rámci výuky, tak bych to zřejmě nikdy neviděl a asi bych o moc nepřišel. ()
Smutná podívaná na realitu dnešních dnů. Rozprodaný stát, ve kterém vládnou zloději a práci dávají asiati, jejichž pohůnci, o bičík provilegovanější, mají pocit, že o pár korun vyšší plat je opravňuje ke všemu. K blití ()
Až díky tomuto dílu jsem se setkal s tvorbou Víta Klusáka. A velice se těším, až se vydám v jeho filmografii proti proudu, poněvadž jeho rukopis se mi dosti zamlouvá. Víte, já si už moc nevybavuji pocity, které jsem měl tenkrát, když byla kauza Nošovice aktuální. Za to mám tušení, že pocity z tohoto dokumentu ve mně přetrvají dlouhou dobu. Nedokáži se vžít do situace lidí, kteří přišli o své pole. Ani do lidí, kteří jej přišli vyplenit. Ale dovedu pojmenovat, co jsem na vlastní oči viděl. A sice záplavu lidské směšnosti, kterou reprezentovalo několik týmů. V prvé řadě samotná automobilka, jejíž reklamní prezentaci vyhlašuji za úlet roku. Hesla typu "děláme vše pro dobro světa" anebo "usilujeme o celosvětový mír" mi znějí infantilně, až ryze imbecilně. Není se pak čemu divit, když takový koncern zastupuje člověk, jehož výrobní kvalita by na stupnici od jedné do deseti, kdy jednička znamená nejlepší hodnotu a desítka nejhorší, s přehledem překročila dvacítku. Jak brilantně byly vykresleny kontrasty mezi světem ohraničeným železným plotem a vesnickým životem v Nošovicích! Ovšem, i v nošovickém týmu lze nalézt pár taktických nejasností. Určitým jedincům byla doslova sebrána půda pod nohama, přesto se vydali na exkurzi po automobilce, přijmuli dárek, zatleskali a potřásli pravicí zástupci zla, které vtrhlo do jejich světa. Opět krásně ukázáno na jisté výhradně lidské charakterní vlasnosti. No a konečně; rád bych se mírně opřel i do samotných tvůrců. Zajímalo by mě, zda mají čisté svědomí. Zda by na otázku "byli jste úmyslně senzace chtiví a ovlivnili ve prospěch vašeho filmu osud určitých lidí záměrně?" odpověděli ano či ne. V každém případě však uznávám tento dokument velmi přínosným naší společnosti. Ono v něm nejde jen o automobilku na poli u Nošovic. Leč dotýká se všeobecných principů, které někde fungují a jinde zase nefungují. Zajímalo by mě, jak bych se choval já v roli nošovických. (Nikoliv to, jak bych se choval jako kdokoliv spojený s automobilkou. Předpokládám totiž, že moje postoje mi umožní se podobným zoologickým zahradám vyhnout) Zároveň však upřímně doufám, že se to nikdy nedovím. Jen nerad bych zažil přistání mimozemsťanů na poli za domem... ()
Škoda, že masožravá Adéla ve skutečnosti neexistuje. Kdyby ano, pan tiskový mluvčí Hundáje (nebo co to tam má ten pohůnek za funkci) by svou zálibou v pěstování masožravek mohl řešit problémy s dotěrnými filmaři a neschopnými vesničany, kteří odmítají robotovat v korejském industriálním ráji. Ham, ham a je po šťouralech. Škoda. Vlastně Hyundai. ()
Tímhle Klusák dokázal že Český sen nebyla náhoda - zraje a zraje a po Moorovsky zpackanem Českém míru je tu další klenot. ()
Pro mě osobně trochu nuda. Zatímco starší "Český sen" na mě zapůsobil jako zjevení a stále ho považuji za nejoriginálnější český dokument vzniklý po r. 2000, příběh nošovické automobilky mě dvakrát neoslovil. Je to dokument poměrně málomluvný a zaměřený spíše na detaily, jakýkoli autorský komentář či vysvětlující voiceover zcela chybí, dokument tak sází na to, že úsudek si divák vytvoří sám. Veden je k tomu spíše nenásilnou cestou - míra manipulace s realitou mi zde přišla v rámci tolerance v pořádku (ostatně požadavek na 100% objektivitu dokumentů je čirou utopií a na všech dokumentech si cením právě subjektivního pohledu tvůrců). A pokud už v dokumentu někdo mluví, pak většinou sděluje nějaké banality, často pronášené zdánlivě mimo záznam; s tím, že sem tam probleskne to, kam Klusák své postavy tlačí a oni zcela předvídatelně říkají to, co se tak nějak očekává. Řekněme si to ostatně na rovinu: to, že se na úrodné zemědělské půdě postaví fabrika, je zločin VŽDY, v tomto směru nesděluje Klusák ani nic objevného. Podobně jako u jeho zaměření na mizerné pracovní postavení zaměstnanců automobilky, které ale opět není ničím, co by mohlo někoho překvapit - to, že se s nekvalifikovanou pracovní silou ve velkých korporacích vyjebává, je známým faktem, a bral si to na paškál už Chaplin ve své Moderní době. Nejpřínosnější mi tak tento dokument přišel ve chvílích, kdy nechával promlouvat obyčejné místní domorodce, kteří nechali trochu nahlédnout do zákulisí toho monstrózního spektáklu, který běžný člověk znal jen z televizních zpráv. Že bude zákulisí tak trochu špína (anonymní vyděračské dopisy, nízké platy zaměstnanců...) je přece jasné každému, kdo ví, že KAŽDÉ zákulisí je nevábné, a diváci by do jeho obscénních zákoutí neměli strkat svůj nos, jinak si pokazí svůj dojem z představení. A tím jsou zde nová nablýskaná auta a o ty zde jde až v první řadě. Žijeme ve světě, který je auty posedlý a který je na nich do velké míry postavený - gesto kritiky tohoto systému tak sice na mě působí sympaticky, ale v posledku u mě stejně vyznívá naprázdno, přičtu-li k němu navíc soukromou diváckou nudu ze záběrů typu "hlavní záporňák - mluvčí automobilky - zalévá na okně svoje masožravky". Slabé 3 hvězdy. ()
Mé váhání mezi čtyřmi a pěti hvězdičkami utnula závěrečná reklama. Z Klusáka se stal kritický dokumentarista, který si jde tvrdě za svým (možná proto je nepatřičně srovnáván s Moorem), ale nesnaží se divákovi podsouvat svůj názor na věc (proto bych ho spíše přirovnala k současné americké dokumentaristické hvězdě Fergusonovi). Zařazení nepodařených záběrů do filmu se mi nelíbí, možná to dodává snímku na autenticitě, ale mě to spíše ruší. Toť jediná má výtka. ()
Osobně nejsem zrovna příznivcem dokumentů, které se jasně stavějí na jednu stranu (v nedávné Tantře jde v podstatě o reklamu na ni, v Oku nad Prahou zase nebyl poskytnut téměř žádný prostor oponentům…). Jenže v případě nového Klusákova filmu ani není možné být neutrální. Vyjádří se zde obě strany, jednu reprezentují vesničané s typicky "selským rozumem", druhou Hyundaisté, kteří se tváří nad věcí a neúprosně, ale pak jim v reklamě zaznívají fráze: “Je až neuvěřitelné, jaká pozornost je v Hyundaii věnovaná kontrolám kvality. Kdybych něco zanedbala, nikdy by mi to tady neprošlo.” (jistě, zanedbání kdekoli jinde projde). Vše pro dobro světa a Nošovic je český dokument o korporaci, která není v pořádku. A je výborně natočený, se spoustou zábavných, ale i uměleckých prvků, jemuž chybí snad už jen dynamičtější rozjezd. Každý český občan by tento dokument ale měl vidět, povinně. ()
Dokument ani chvilku nenudí, chvílemi baví, chvílemi se nás snaží přimět k přemýšlení a hlavně upozorňuje na důležitá témata dnešní doby - problém lidské bezohlednosti, dodržování základních lidských práv, sledování pouze vlastích zájmů a zároveň na typickou lidskou přizpůsobivost a snahu nijak nevybočovat z davu. Na druhou stranu z dokumentu jasně vyvstává otázka - má vůbec cenu rýpat se do věcí, se kterými se stejně už všichni smířili a ani oni sami už nemají nějakou větší touhu je měnit. A, ano, není právě tahle otázka tím přizpůsobením se, ustoupením silnějším a bohatším a snahou nerozdmýchávat dál oheň? [MDFD Jihlava 2010] ()
Mě, jakožto pijáka zlatavého moku Radegast a Těšíňáka, bydlištěm vzdáleného od Nošovic jen co by kamenem dohodil, se tento dokument velmi týká. To nemluvím o tom, že v Českém Těšíně existuje firma Donghee, která je úzce spojena s nošovickou automobilkou Hyundai. Vít Klusák nám svým klasicky šťouravým způsobem představuje praktiky jihokorejské firmy a asi se nevyhne srovnání s americkým provokatérem Michaelem Moorem. Jediným krokem vedle mi přijde obhajoba mladého muže, který byl z automobilky vyhozen asi po roce a půl. Tento muž (i když lépe by se hodilo říct chlapec) byl přítomen i na diskuzi s režisérem po projekci dokumentu a můžu říct, že můj názor na něj se nezměnil. S největší pravděpodobností se jedná o někoho, komu se prostě pracovat nechce. Jinak Klusáka chválím a těším se na další jeho zářez. ()
Opravdu jen malé výhrady. Škoda absence českých titulků (častokrát není všemu rozumět), protože místní perlí jako o závod: "No a tady na dveřní lince máme jednu z občanek Nošovic. Paní Tamara, tady ta blondýna hned první." "Tu ani neznám." :) a dokumentu chybí nějaká hezká tečka na závěr. Celkově ale vynikající. Vít Klusák je chytrý člověk, který ví co dělá, což jen potvrdil následnou debatou po skončení projekce. Jeho tvorbu do budoucna rozhodně sledovat. ()