Obsahy(1)
Duo Peter Cook a Dudley Moore se mírně nemravně a zároveň velmi humorně vyřádilo v této parodii na známý případ Sherlocka Holmese. Impulsem k realizování této verze slavné záhady neméně slavného detektiva byl nápad, aby jí "undergroundový" režisér Paul Morrissey dal humorné ladění, z čehož také vyplynulo obsazení Holmese a Watsona komiky Cookem a Moorem (jenž si ve filmu zahrál kromě dalších rolí i Holmesovu bláznivou matku). Dále se film opírá o spolehlivé britské herce ve vedlejších rolích - objeví se zde Terry Thomas, Joan Greenwood, Denholm Elliott, Hugh Griffith, Spike Milligan a Roy Kinnear. Projektu se ujal producent Michael White, který měl už dostatečné zkušenosti s kombinováním fraškovité parodie a zároveň dodržením linie předlohy, jak je vidno z vydařeného montypythonovského snímku Žvahlav. Příkladem všudypřítomné nadsázky v tomto filmu budiž obsazení přátelského až roztomilého irského vlčáka do role "smrtící" baskervillské stvůry, nebo například i fakt, že v původním znění mají Holmes i Watson silný přízvuk, jenž se rozhodně neslučuje s jejich společenským postavením. Nechybí samozřejmě ani řada vtípků a humorných situací, často na účet jiných filmů. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (21)
Zdá se mi, že jsem viděl více Holmesovských parodií než skutečných adaptací i když u Psa baskervillského už jsem dvě verze kdysi viděl při procházení hororů. Hororem nebyly ani starší verze a už vůbec ne tenhle film. Ostatně ani krimi to v podstatě není, je to komedie či spíše parodie toho nejhrubšího zrna. Dementní postavy, které do jedné vypadají jak kdyby utekly z blázince, dementní humor. Nakonec ale ten přístup práskneme tam jakýkoliv vtip ať už je sebe víc nevkusný celkem fungoval a já se s chutí zasmál na poště, u jednonohého na pohovoru či u nekonečně čúrající čivavy :) Jako bonus posedlá z Vymítače ďábla (takže přece jen trošku horor) a na konci jako deus ex machina vulkán :) 3* za to že jsem se nakonec celkem pobavil. ()
Chcete-li vidět úhlednou, řemeslně dobře zvládnutou komedii o detektivovi z Baker Street, odkážu vás na Soukromý život Sherlocka Holmese (1970, režie Billy Wilder). Pokud jste ale ochotni přehlédnout nějaké to šlápnutí do měkkého cestou za gagem vtipným k zbláznění, vsaďte na Psa baskervillského. Je to nevyrovnaný film a některé jeho složky balancují na hranici snesitelnosti (třeba další zženštilá kreace veterána Carry On... Kennetha Williamse nebo pomíjivě módní parodie na Vymítače ďábla). Na druhé straně má momenty, za které by se nestyděli ani Monty Pythoni. Denholm Elliott třímající letargickou čivavu, která během dialogu vymočí několikanásobek vlastní váhy nejméně vhodným směrem. Dialog na poště o různých metodách šifrování telegramů ("Místo všech slov na M napíšeme MASO a místo slov na S SALÁM."). Přijímací pohovor, kde se Sherlock Holmes s typicky britským taktem pokouší vysvětlit jednonohému muži, proč ho nemůže zaměstnat jako pochůzkáře. Přinejmenším pro tyto tři scény to musíte vidět. 70% ()
Když jsem si včera vytáhl jedno z DVD, na které jsem si nahrával filmy z televize a zjistil, že na něm jsou tři filmy s legendárním detektivem „Sherlock Holmes“ dostal jsem velkou chuť si je pustit a zatímco stanice Hallmark a jejich The Hound of the Baskervilles (2000) a The Case of the Whitechapel Vampire (2002) nedopadli zas až tak zle (průměrná oddechová záležitost), tak tato stará sedmdesátková komedie (parodie) mi docela dost hnula žlučí. Mám rád nejznámější případ – který napsal Arthur Conan Doyle - "The Hound of the Baskervilles", ale dva spolužáci z Oxfordu a v jedné době nerozlučná dvojice komiků Peter Cook a Dudley Moore z toho udělali pěknou frašku. Chápu, že Britové jsou pověstní svým humorem, který mi v mnoha filmech či komediích vůbec nevadí, ale tady mi teda moc nesedl. Zesměšnění kultovního příběhu se mi hnusilo, stejně jako to co udělali z „legendárních“ postav v tomto příběhu. Někomu to možná přišlo srandovní, ale já v tom viděl pouze trapnost. Je sice pravdou, že některé situace mě skutečně rozesmály, stejně jako pár hlášek (zajímavá masáž, policajt a jeho suspenzor, či čůrající čivava), ale jako celek se to mílovými kroky přiblížilo odpadu a od zapáchající stoky tento film zachránilo jen několik málo okamžiků (viz. napodobování a hlavně zesměšňování jiných filmů). Za docela povedenou „recesi“ beru příjezd a následné seznámení s panstvím rodu Baskervillů. Jak Sir Henry, tak Watson tu byli za magory (co mají rádi růžovou a hlavně karafiáty), takže ten speciální pokoj v podkroví jsem jim opravdu ze srdce přál. Leč zároveň to byly i jediné alespoň trošku zajímavé postavy (vzhledem k jejich nevelké inteligenci a hlavně projevu), pokud tedy nepočítám dekolt Dany Gillespie. Bohužel tohle určitě nebudu nikomu doporučovat a už teď vím, že se na to nikdy znovu nepodívám. Ten otřesný závěr jen podtrhl celkový zmar, který si nezaslouží ani průměrné ohodnocení. 30% ()
V rámci touhy poznat všechna filmová zpracování geniální knihy jsem shlédnul i toto dílko z roku 1978 z dílny členů montypythonova spolku. Příjemná parodie, typický montypythonovský humor ( "... je tam taková zima, že by ani psa nevyhnal... " ) - několikrát jsem se zasmál nahlas, řada odkazů a narážek na stěžejní horrorová díla ( mimo jiné EXORCISTA ), ale jednou mi to stačilo. Pes baskervillský - toto Doyolovo Opus Magnum je pro mě totiž skoro posvátná věc. Můj velmi oblíbený Denholm Elliott ( zde jako Stapleton ) si zahrál roli dr. Mortimera v ( dle mého názoru ) nejlepším zpracování z roku 1983. ()
Tak tomu říkám anarchie! Výborná parodie na Holmese a Watsona. Sherlock je tu za blba, ale Waty - ten je úplnej imbecil :-) Dudley Moore v několika rolích ukázal, že má duši pankáče a nic, co se týká detektivních ikon, mu není svaté. Chvílemi tomuhle snímku sice možná lehce dochází dech, ale pořád je to, co se gagů a dialogů týká, nadprůměr. "Pane Smigote, Vy, momentálně mající jednu nohu, se ucházíte o tu práci pochůzkáře? O práci na Blatech, ke které jsou obvykle třeba přinejmenším dvě nohy v páru?" :-) ()
Reklama