Réžia:
Ken AnnakinKamera:
John CabreraHudba:
Carlo RustichelliHrajú:
Charlton Heston, Michèle Mercier, Raimund Harmstorf, George Eastman, Maria Rohm, Sancho Gracia, Rik Battaglia, Antonio Mayans, Juan Luis Galiardo (viac)Obsahy(1)
Príbeh psa Bucka, rasou pripomínajúceho nemeckého ovčiaka. Sledujeme jeho osudy a premenu zo spoločenského bezstarostného psa na psa pracanta, uvedomujúceho si ako svoju silu, tak aj zraniteľnosť. V drsnej kalifornskej prírode Buck prežíva svoj pomalý prerod so všetkými radosťami a starosťami čo ku psiemu životu patria. Putuje z rúk do rúk a podriaďuje sa apaticky osudu. Avšak keď mu zachráni život zlatokop John Thornton, pocíti k nemu Buck naozajstnú psiu lásku a priateľstvo. Ale čo keď hlas prírody v ňom prebúdza ďalšie nutkanie... (jopal)
(viac)Recenzie (34)
"Když má chlap tohle, víc nepotřebuje..." říká John uprostřed zasněžených hor a v objetí přitom nesvírá Angeliku, nýbrž Bucka. Souhlasím s ním a dodávám; když má člověk dobrodružnou povahu, víc ani od filmu nepotřebuje. Třebaže je to jinak taková vlažná polívčička, láska k přírodě (stejně jako láska k psům) z ní dělá chutnou večeři. ()
Dobře natočená informace o knize. Jenže tu chybí napětí, které by vtáhlo diváka do děje. Buck je ukraden a prodán za pár minut, jeho učednická cesta do Dawson city je spíš takový deník, kde je každé příhodě věnován suchý záznam, Heston nic nehraje, jen je tím správným zálesákem...Zůstala kostra příběhu, ale chybí tu maso - Londonova schopnost trojrozměrně vymodelovat ze slov skutečný svět, skutečnou Aljašku. ()
Asi se nemýlím, když napíši, že film je určen především příznivcům nezapomenutelných příběhů z Londonových knih a dobrodružně laděným divákům. Nevím, jestli je to nejlepší příběh o psu jak se všude píše, ale jedno vím jistě, že jeho dobrodružný kolorit je asi nejznámější. Určitě nabízel pro zfilmování hezčí dějové prvky. Pokud jde o samotný filmový příběh žel je slabší. Nechci moc srovnávat film a knihu, ale kniha to prostě u mne vyhrála. V tomto případě je film hodně dlužen této krásné knize. Přes všechny výhrady dávám ze slabosti k pejskům hvězdičku navíc. I když hlavní hrdina pes Buck (německý ovčák), který zde byl tak trochu na druhé koleji přihrával spíš lidem, než herci jemu. ()
Sympatický přepis Jacka Londona svedl dohromady Charltona Hestona a Michèle Mercier, pro kterou tahle produkce znamenala poslední práci na filmu po intenzivních letech od roku 1957, kdy debutovala. Po té se ještě několikrát vrátila před kameru, ale nikdy už ne na dlouho. Uvidíme, jestli jí její současný seriál o něčem přesvědčí. Ve Volání divočiny dodržela kodex svých filmových předchůdkyň, které se tak často ve zlomu vlastní kariéry ocitaly se svými příběhy na Divokém západě. ()
Natočit film, který by byl alespoň tak londonovský jako jeho literární předloha, nebylo nikdy snadné. Zdánlivá přímočarost zejména jeho drsných severských próz by k tomuto pocitu mohla přímo svádět. Záměna za klasický dobrodružný (akční?) žánr je svůdná a cesta do pekla podprůměru a kasovního trháku v tomto kontextu až ďábelsky snadná. Připočteme-li k těmto svodům klasické a v mnoha ohledech rovněž kasovně svádějící herecké obsazení (Charlton Heston, Michelle Mercierová) je výčet mámení a návodů dovršen. Přesto - nebo právě proto - se režiséru Annakinovi podařilo z těchto pomyslných osidel vyváznout a při zachování vnějškových kulis dobrodružnosti ještě dále rozvinout základní nerv Londonovy předlohy. Je jím její ekologický rozměr, skutečnost, že hlavním hrdinou je pes a lidské postavy jsou vnímány především jeho zrakem i hodnocením. Svědectví, které se nám tímto způsobem nabízí, není z nejlichotivějších; o to výstižněji však zachycuje genia loci klondijkovského údolí a vůbec drsné aljašské a yukonské přírody, jak se s ní postupně Američané začali seznamovat poté, co koupí získali někdejší Ruskou Ameriku. Neméně zajímavé je ve VOLÁNÍ prolnutí světa dvou blízkých živočišných druhů: psa a vlka a oslava inteligence zvířete, které funguje v lidském hodnocení nejen jako symbol věrnosti a obdivu, ale - skoro stejně často - i jako nezasloužené východisko mnoha nelichotivých přízvisek a brutálních nadávek. V každém případě se divák nenudí a film utkvívá v jeho paměti i dlouho poté, co ho zhlédl. Kvalita nemusí být vždycky v řvavém obalu; tím nejlepším doporučením zůstává totiž neopakovatelný zážitek, který nabízí. ()
Galéria (12)
Zaujímavosti (4)
- Scény v Dead Horse Pass byly natočeny se skutečným mrtvým koněm, kterého poskytla místní jatka. (Epistemolog)
- Ve 37. minutě ve scéně, kdy hlavní hrdinové procházejí večerním Dawson City, lze vpravo dole spatřit mikrofon posouvající se společně s herci. (Mammillaria)
- Percy Edwards, známý britský zvířecí imitátor, propůjčil svůj hlasový talent některým vlčím a chraplavým zvukovým efektům ve filmu, a to zejména během sekvence útoku vlka. (Epistemolog)
Reklama